WAKE WOOD (2011)
- La mulți ani, Alice. - Bună, tată.
Avem un nou pacient în spate. Genul tău de câine, știi?
Poți să-l vezi după școală.
E atât de drăguț.
Hei, micuțule. Mulțumesc, tată.
- Ghicește mâna. - Dreapta.
Da.
Un medalion. Îmi place. Mulțumesc, mamă. Te iubesc.
Și eu te iubesc.
Fata sărbătorită.
Ești așa de prostuț!
Și să înveți bine la școală. La mulți ani!
Bună, băiete. Ce mai faci?
Te-a făcut bine tata?
Nu!
Traducerea și adaptarea: Flavius Gomei Subtitrari-noi Team
www.subtitrari-noi.ro
Scuzați-mă.
Aceasta e hipoalergenică?
- Bună acolo. - Bună ziua, Arthur.
Bună, șefule.
Ești aici ca să stai cu mâinile în buzunar?
Aș vrea. Genunchiul, vezi tu, nu se mai însănătoșește.
De aceea am adus un tânăr.
Mâini precise, vezi.
Ține-o acolo, da?
Aici erai.
Bună. Îmi pare rău, mă gândeam să iau ceva pentru durere de cap.
Sigur. Intrați.
Dureri de cap, nu, domnișoară Brogan?
- Mary. Ești în regulă? - Da, da.
Nu am văzut pe nimeni altcineva să mai intre.
- Sunteți împreună? - Nepoata mea. Deirdre.
- Bună. - Ne vizitează.
- Se pare că ai nevoie de unul nou. - Da.
Da, mulțumesc.
Când ai renovat locul? Arată foarte diferit.
- Acum recent. - Trebuie să fi trecut nouă luni.
Mai mult, chiar, din moment ce ei s-au mutat aici.
Ventolin. Trebuie să văd rețeta.
S-ar putea să o am aici. Le țin toate cu mine.
- Cât timp ne vizitezi? - Ce ușurare.
Acesta a expirat anul trecut.
Bună.
Ești bine?
- Ce faci? - Știi ce fac.
Nu!
E ca o gaură neagră aici.
Nu putem arunca lucrurile lui Alice.
- Nu, nu le putem păstra. - Tu nu înțelegi?
Nu sunt... Nu sunt pregătită.
Ai fi uitat-o, dacă ai fi putut.
Ce pot face?
Să mă lași să plec.
Nu ești tu, Patrick. Nu e din cauza ta.
Știi ce? Tot ce vreau este să fii tu bine.
Condu-mă la gară.
Ce este?
Vom cere niște ajutor de la Arthur. Cunoaște el un mecanic.
Ascultă. Se aude de acolo.
- Ce e locul ăsta? - Nu știu.
Minunat.
Acestea arată ca niște pietre funerare.
Mașina e acolo.
- Voi încerca să-l sun. - Voi verifica în spate.
Să mergem acasă.
Ce s-a întâmplat?
Louise.
- Vorbește-mi, te rog? - Uite, vreau doar să merg la culcare.
Louise, Patrick.
Arthur, ce faci aici?
Am vrut să mă asigur că sunteți în regulă.
- Ce vrei să spui? - Ei bine, este?
Mașina noastră s-a stricat în mijlocul pustietății.
Am venit la tine, nu am putut să te trezim.
Ce este aceasta, Arthur? Te-ai autoinvitat în casa noastră?
Obiceiuri de la țară, cred.
Spui că ai venit la mine?
Ei bine, asta are sens.
- Ce naiba e asta? - Bine, plec.
Faci o treabă bună aici, Patrick.
Suntem atât de fericiți că ați ales Wakewood și sper că ați găsit alinare aici.
Da, suntem bine.
Și cum rămâne cu tine, Louise?
Totul e în regulă cu tine?
Deirdre?
- Ești... - Aici erai, animăluțul meu.
- Plec acasă astăzi. - Se simte bine?
Bine, mersi.
- Acum... - Abia aștept să mă întorc.
Știu, iubito. Trece așa de repede.
Poftim. Pentru ochelarii de soare.
Haide, scumpo
Alice are o voce minunată.
- Spune-mi numele fiicei mele. - Nu știu.
- Spune-mi. Spune-mi numele fiicei mele. - Nu știu, serios.
Numele ei a fost Alice.
Acum, de unde a știut nepoata ta, asta?
Ce se întâmplă în Wakewood, nu este pentru toată lumea.
Și ce se întâmplă?
Te rog, fă un alt copil ca să-l iubești.
Nu pot.
Știu cum te simți.
Nu, nu cred că știi.
Deirdre nu e nepoata ta. Deci, spune-mi.
Îți vrei fiica înapoi, nu-i așa?
Este posibil?
Nu pot să spun, și acesta este adevărul.
- Alo. - Bună.
Trebuie să trec pe la O'Shea. Poți să mă ajuți?
- Nu pot. - Vin să te iau pe la zece?
Haide, haide. Intră acolo.
Haide, intră acolo.
- Asta-i târfa aia care are febră. - Da, are.
Îi voi face o injecție. Poți să îmi pregătești 35 mil.?
Și poate și un antiinflamator, de asemenea.
Haide, du-te. Haide! Du-te. Du-te acolo!
- Mișcă-l. Mișcă-l. - Du-te acolo.
- Du-te, haide. Haide, haide! - Nu se mișcă.
Haide!
- Ce faci? - Lasă-mă să văd.
- Ce femeie ești! - Voi încerca să i-o fac, unde e el.
Ține-o nemișcată.
Va trebui să-l ții bine. Du-te! Du-te!
- Nu e o idee bună, Mick. - Nu fi naiv.
- Ieși de acolo, Mick! - Haide! Haide!
- Haide! - Tată, te rog! Tată, te rog.
Pleacă de acolo! Trage-l! Trage-l! Trage-l!
Deschideți poarta din față!
Nu pot! E blocată! Împinge-o!
Tată! Tată!
Tată.
Ai făcut tot posibilul.
Cred că ar fi mai bine să găsești pe altcineva care să se ocupe de asta.
Plecăm din Wakewood.
A fost un șoc pentru tine. Vom vorbi mâine.
Arthur.
Noi mai rămânem.
Spune-mi despre fiica ta.
- Nu este momentul potrivit. - Cred că este momentul.
- Arthur... - Ascultă-mă.
Ascultă-mă.
Pot să-ți aduc fiica înapoi la viață pentru un timp scurt,
astfel o s-o poți vedea, s-o poți îmbrățișa și să îți iei un rămas bun corespunzător.
- Asta ți-ar ușura durerea? - Asta nu e amuzant.
Dacă e moartă de mai puțin de un an, pot să ți-o aduc înapoi.
Numai pentru trei zile. Pentru majoritatea oamenilor este de ajuns.
Asta e ridicol. E fără sens.
Bine. Bine.
Dar fă un lucru pentru mine, Patrick.
Înainte de a îmi respinge oferta...
întreab-o pe soția ta.
Ea știe.
- Ți-am spus deja. - Nu mi-ai spus nimic.
- Te rog, încetează cu asta. - Să încetez cu asta? Să încetez cu ce?
- Ce crezi că fac? - Haide, iubito.
Te rog, fii sinceră cu mine. Ce ai văzut?
Am văzut ceva de genul...
Ce?
O naștere... poate.
Și?
Îl cred.
Patrick, cred ce a spus Arthur.
Dacă vom face asta, vei rămâne?
Louise?
O vreau înapoi, doar.
Dar nu este așa de simplu, nu?
Dacă trebuie să mințim, nu se merită?
- Care era numele fiicei tale? - Alice.
Alice Hannah Daley.
- Prefera dimineața sau seara? - Dimineața.
- Pielea ei era umedă sau uscată? - Umedă.
I-ar fi plăcut pisici, cai sau vaci?
Cai, ponei, cu siguranță.
- Părul ei era des sau rar? - Era des, nu?
Destul de bine.
- În ce perioadă a anului s-a născut? - Octombrie 22.
De cât timp este fiica ta îngropată?
Patrick, de cât timp este fiica ta moartă și îngropată?
Au trecut unsprezece luni, două săptămâni, două zile.
Asta este tot ce putem face.
Fiica voastră va fi adusă înapoi. Profitați la maxim de timp.
După asta, ea se va întoarce înapoi în pădure.
- E doar de împrumut. - Va fi normală?
Da, destul de normală. Inima ei va bate, va putea respira,
și își va aminti de timpul petrecut cu voi, o parte din el.
Durează numai trei zile,
timp în care, trebuie să o țineți pe Alice numai în orașul Wakewood.
Turbinele eoliene sunt limita ei. Lasă-le să fie ghidul vostru.
Aceasta este o necesitate fizică.
De ce numai trei zile?
Legăm forța vieții de un cadavru în stare proaspătă.
Trei zile, este tot ce primim.
Poate că sunt etapele de existență, naștere, viață, moarte.
Nu știu cu adevărat.
Acum, pentru acest lucru, avem nevoie de un trup,
și, pe măsură ce sunteți mai mult decât conștienți,
am avut recent, o tragedie în comunitate.
Poate că ar trebui să vorbiți cu familia.
Ritualul de returnare vă leagă de Wakewood.
Vă veți stabili aici pentru totdeauna și veți îngriji animalele, fără a eșua.
Ori de câte ori acest oraș are nevoie de tine.
Avem o înțelegere?
Vrem doar să o vedem din nou.
Atunci, o veți vedea.
Ai fost acolo. Soția veterinarului.
Da.
- Stai jos. - Mulțumesc.
Dnă O'Shea, Îmi pare foarte rău pentru pierderea ta.
În mintea mea, el e băiatul pe care l-am întâlnit.
Fiica noastră a fost ucisă anul trecut.
Era singurul nostru copilul.
Au fost probleme la naștere.
Nu pot să mai am copii.
Știu că acesta este un moment teribil pentru tine, dar...
trebuie să te întreb dacă putem folosi rămășițele soțului tău
pentru a o ajuta s-o aducem înapoi.
- Nu știi ce ceri. - Nu, ai dreptate. Nu știu.
Dar trebuie să o văd din nou.
Locuiți în Wakewood acum, nu-i așa? Dar nu e pentru tine locul ăsta.
Ești în vizită, poate. Nu îmi pot imagina cum e.
Suntem cu toți născuți aici.
Dnă O'Shea, suntem foarte fericiți în Wakewood.
Ridică-te, pentru mine.
- Nu, nu e drept. - Ce?
Nu știu ce este, dar nu este drept. Nu o voi face.
Peggy, ei trebuie să întrebe.
Ești supărată.
Este ceva ce nu-mi place.
Ei trebuie să te întrebe, dar trebuie să fii maleabilă, Peggy.
E singurul mod de a putea continua acest lucru.
Nu vrei să-l vezi pe Mick?
Nu mi-ai refuza revenirea lui Mick.
Au nevoie de ajutorul tău.
Vei fi nevoită să oferi o relicvă de a lui Alice, pentru ritual.
Cum ar fi?
În acest caz, suntem aproape de limita de timp.
Ursulețul ei favorit?
Relicva trebuie să fie mai strâns legată. O șuviță din părul ei.
Noi nu avem nimic de genul ăsta.
Indiferent de ce oferi, acesta trebuie să fie personală a lui Alice.
Corporal, materie fizică.
Foarte mult.
Ai înțeles?
Crezi că Peggy știe?
Ești gata?
Ești foarte binevenit.
Vino.
Trebuie să-i zdrobim toracele prima dată.
În trecut, asta se făcea cu un ciocan.
Bine, ajunge!
Patrick, dă o mâna de ajutor.
Acum vom tăia măduva spinării.
O vei face tu pentru mine, Patrick?
Avem nevoie de relicvă.
Foarte bine.
"Pe vânt sălbatic zboară la tine, Dublează lumea aceasta și următoarea,"
"din acel tărâm crepuscul, vei vedea peste"
"procesele de a trăi și de a trezi morți. "
"Ajutați-ne să o chemăm pe Alice,"
"și aduceți-o aici pentru trei zile"
"și va reveni după aceea. "
Du-te la copaci. Prin rădăcini.
Ia aceste mâini.
Alice.
- Ia aceste oase. - Alice.
- Ia această inimă. - Alice.
Și, Alice, ia acești ochi.
Pune-l jos.
Acum avem nevoie de sânge proaspăt. Sânge de femeie ar fi mai bine.
Taie-mă.
Vino, vino.
Înapoi, înapoi.
Simte acum puterea de transformare,
drumul către adevărul tău.
Nu vă uitați, nu vă uitați!
Evitați privirea!
Iat-o că vine. Iat-o că vine.
Iat-o că vine.
Vine. Iat-o că vine.
Iat-o că vine.
Copilul meu. Copilul meu.
Copilul meu. Alice.
Părul tău a crescut așa de lung.
Am avut un vis ciudat.
S-a terminat acum.
- Ochii sunt de culoarea maro. - Da, Mick a avut ochi căprui.
- Unde-i Alice? - Se îmbracă.
- Bună, scumpo. - Ai dormit bine?
Casa pare ciudată.
- Este... - Da, este.
- Am venit aici pentru a lua o vacanță. - Cred că am dormit tot drumul.
E cu adevărat real?
După tine.
Nu, nu o să mă prinzi.
Alice.
- Haide, începe numărarea. - 1, 2, 3, 4,
5, 6, 7, 8, 9, 10,
11... 20.
Vin, gata sau nu!
Te-am prins!
L-am găsit pe tatăl tău!
E prizonierul meu! Tu ești următoarea!
Alice!
Haide, scumpo! Unde ești?
Alice!
Alice?
Alice!
Al!
Alice!
Haide!
Alice.
Scumpo. Ești bine?
Ce caută aia acolo?
Nu știu. Poate cineva a pus-o acolo ca să sperie celelalte păsări.
- Hei, am găsit ceva. - Ce?
Alege o mână.
- Alege altă mână. - Greșit.
Îți amintești când l-ai primit?
Tu mi l-ai dat cândva.
Haide, iubito. Trebuie să mergem.
Mamă, ai auzit muzica, noaptea trecută?
- Ce fel de muzică? - Voci, cântându-mi numele.
Îl vom lua acasă și o să-l coasem.
Nu are zgardă.
Tată.
Pot să o fac eu?
Da, du-te și pune-ți niște mănuși pe mâini.
Bine, ține-l. Ține-l foarte bine.
Acum, bine.
Acum, deschide aia. Ia bucata aia.
Așteaptă puțin. Îl tragi în sus.
Ceva de genul.
Oamenii nu ar trebui să rănească animalele, nu?
Nu, nu ar trebui.
Și animalele nu ar trebui să rănească oamenii.
Ei bine, asta e un pic diferit, știi?
Am auzit că ai avut probleme.
S-ar putea spune asta, da.
- Tată, putem să-l ținem? - Ei bine, nu văd de ce nu.
- Mama a spus că putem. - A zis, da?
- Am să-i pun numele Howie. - Howie? Îmi place.
Nu îngreuna situația de rămas bun.
- Noapte bună. - Noapte bună.
- Am niște pături pentru noi. - Bine.
Odată, a existat o fetiță, pe nume Alice.
- Nu, o chema Louise. - E vorba despre mine, nu?
Bine, o chema Louise, și ea locuia cu frații și surorile ei.
Și ei trăiau într-o casă mare pe un deal, cu vedere spre oraș.
Și casa avea un câmp și o livadă.
Și în fiecare an, copacii...
Bună, Alice. Ce mai faci?
Ți-ar plăcea să vii să călărești poneiul nostru?
Tată, voi călări poneiul.
Dnă O'Shea, e foarte drăguț din partea dvs...
Alice vrea să călărească poneiul nostru.
Și are nevoie de exercițiu. Am s-o aduc înapoi mai târziu.
Îmi pare rău, dar, ne-am făcut planuri pentru ziua de azi.
- Nu, tată, vreau să merg acum. - Calmează-te.
Mamă, am fost invitată să călăresc poneiul.
De ce nu veniți cu toți?
Știți ce, luăm micul dejun și apoi vom vedea.
Bine.
Ține-o trează.
Acum, vrei să sari peste un obstacol?
Crezi că e pregătită? Nu a călărit niciodată.
Va fi bine. E din natură.
Ai văzut asta? Nu e rău deloc.
Avem niște ceai și sandwișuri în interior. Vreți să veniți?
- Alice, ești gata? - Las-o să termine.
Vom veni când termină. Nu va dura mult, promit.
Alice, există un joc care s-ar putea să-ți placă.
- Ce joc? - E un chestionar.
Eu pun întrebări, tu răspunzi, Eu păstrez scorul.
Acum, Alice Daley, care este numele tău?
În regulă, înțeleg.
Spune-mi, atunci când închizi ochii, atunci când ești obosită,
ce vezi, mai mult galben sau maro?
Văd o înfățișare mare și roșu.
Haide, mai servește una, Patrick.
Cred că ar trebui să vedem unde e Alice.
- Da. - Se vor întoarce în orice clipă.
Lasă-mă să-ți văd mâna.
Și care e data ta de naștere?
Cred că știu, o pasăre mică mi-a spus, dar dacă nu cooperezi mai mult,
nu cred că vei mai călări poneiul ăla din nou.
Alice, ești o fată mică normală?
De ce m-ai întreba asta?
- De ce nu te uiți la mine? - Am văzut destul.
- Ce faci, dragă? - Nu-mi place femeia aia.
Ea nu e în regulă. Trebuie să o duceți înapoi.
- Alice. - Al, așteaptă o secundă.
Alice!
Peggy știe. Hai să riscăm și să plecăm din Wakewood.
Atunci vom pleca chiar acum. Du-te și adu mașina.
Bună, Alice!
Mama o să vină și să ne ia, bine?
Te-a speriat dna O'Shea?
Alice.
Alice!
Deschide ușa!
- Ce s-a întâmplat? - Deschide-o!
Ce s-a întâmplat cu ea?
- Du-te înapoi. Du-te înapoi! - Se simte bine?
- Ce s-a întâmplat? - Am încercat să plecăm.
Ce s-a întâmplat?
W ww. Su Bt itr ari- nOi. rO
Howie, bun băiat!
Suntem blocați.
Ai auzit ceva?
Trebuie să o punem pe Alice înapoi în pământ, acolo unde îi este locul.
- Fă-o acum. - Trei zile. Mai avem o zi.
- Nu putem întârzia. - Ați încercat să plecați.
Acum, așteptați un minut. Ea a speriat-o pe Alice foarte tare.
- Trebuia sa fac asta. - A fost crud.
Sunt dezamăgit.
Trebuie să respecți regulile, Patrick. Am crezut că m-am făcut înțeles.
- Dă-ne ultima zi. - Fă-o acum.
- Pune-o înapoi, pentru a fi în siguranță. - Nu o puteți lua.
- Louise, ar fi bine s-o aduci acum. - Nu-mi iei copilul.
- Trebuie să faci asta. - Mamă. Ei de ce sunt aici?
- E în regulă. - Trei zile, Arthur.
Voi lupta cu tine și cu fiecare dintre voi dacă am să fiu nevoit. Ai înțeles?
Patrick, am venit ca să vorbim, și sunt oameni aici
care cred că există ceva în neregulă, ceva care nu e conform cu planul.
- Vezi ceva neînregulă? - Nu, nu văd, deloc.
Trebuie să-mi spui dacă observi ceva neașteptat,
altceva în afară despre ce am vorbit, ai înțeles?
Cel mai mic detaliu ar putea avea consecințe dezastruoase.
E bine. E fetița noastră.
Pentru încă o zi.
Alice, așteptă aici.
Patrick?
Dumnezeule.
Nu înțeleg. De ce i-ar face asta lui Howie?
- Suntem atât de sigur că erau ei? - Ce vrei să spui?
Alice.
Arată-mi mâinile.
- E un joc? - Da, e un joc.
Alice, arată-mi mâinile.
Alice, du-te în camera ta și te joacă.
De ce?
- Louise. - Du-te sus.
Astăzi trebuie să fii puternică, pentru ea.
Dar ea va dori să meargă singură. Nu va trebui să o convingeți.
Iată ceva pentru ea, ca să poarte în jurul gâtului.
Noi o numim gheară. Îi va oferi confort.
Sigur.
În cazul în care ea devine agitată, puteți să-i strângeți venele.
Mary, vreau să vorbesc cu soțul meu pentru o secundă.
Nu pot face asta. Nu sunt pregătită. Nu pot.
Am putea fugi.
Totul e greșit.
Alo?
Da, uite, voi veni mâine.
Bine, 20 de minute.
- Nu. - Trebuie.
Îi vrei din nou aici, pocnind din bastoanele lor?
Tu doar ține-o departe de Alice.
Voi veni înapoi înainte de miezul nopții și vom merge în pădure.
Alice?
Bună.
De unde vine copilul?
Ce?
Alice?
Unde ești?
- Poți să îi faci ceva? - Putem să-l scutim de suferință.
Injecție, nu?
Nu, e prea mare.
Alice. Alice! Scumpo...
Alice! Alice!
Este timpul să mergem în pădure.
Interesant.
Arthur.
Pleacă din casa asta.
Nu te uita la ea.
Ben, nu te uita la ea.
Uită-te în altă parte.
Nu te uita la ea. Uită-te în altă parte. Ben!
Du-te înapoi la copaci și întinde-te printre rădăcini.
Ne vedem mai târziu.
Acum...
Asta nu va funcționa la mine.
Alice?
Patrick, Alice este aici? E cu tine?
Ascultă, cred că Alice a făcut ceva...
- Ascultă-mă. - Nu, tu să mă asculți, Louise.
Patrick, sunt însărcinată.
Nu, nu ești.
- Nu, nu poți fi. E imposibil. - Știu, dar sunt.
Alice a aflat. Vreau să spun, că știa deja.
Am căutat-o peste tot. M-am gândit că poate ar veni aici.
Cred că a venit aici. Vino și te uită.
Dumnezeule...
Unde s-ar fi dus?
Acasă, mai devreme sau mai târziu.
Ce naiba am făcut?
- Ce e neînregulă? - Nu știu.
Sunt niște lucruri pe drum.
Dumnezeule.
Urcă în mașină.
Mamă!
Alice?
- Vroiai să mă părăsești. - Nu știam unde ești.
Sunt chiar aici.
Tată, eu sunt moartă?
Am ceva pentru tine, Alice.
Vrei să ți-l pun?
Mulțumesc, tată.
- Te iubesc. - Te iubesc, tată Și pe tine, mamă.
Și eu te iubesc.
Vreau să rămân cu tine.
- Ce este? Ce s-a întâmplat? - Am găsit-o în pădure.
- Totul a mers prost. - Ce ai făcut?
- Cred că nu mai respiră. - Nu va rămâne așa.
- Ai gheara pe care ți-am dat-o? - Nu, nu e aici.
Fie ca noi toți să supraviețuim.
Te rog, pune-mă jos.
Nu vreau să mă întorc.
Nu vreau să fie pe cont propriu din nou.
De ce îmi faci asta?
Suntem aproape acolo.
Patrick?
Vino acum, Alice. A sosit timpul.
Alice!
Oprește-te!
Mamă.
11 luni, două săptămâni și două zile.
- Ei bine, m-ai păcălit, Patrick. - Am vrut să o vedem din nou.
- Ai vrut să ne ții aici. - De cât timp e moartă?
Un an...
O lună, și câteva zile. Dă-mi drumul. Te pot ajuta.
Gheara te va elibera atunci când ea se va întoarce în pământ.
- Mamă! - Arthur, îmi va ucide soția!
Unde ești?
Sper că nu.
Mamă!
Tată!
Alice!
Mamă!
Alice, eu sunt!
Bună, scumpo.
De ce ai fugit?
Am fost speriată.
Mai ești speriată?
- Nu chiar. - Pun pariu că ești.
- Poate doar un pic. - Ai putea veni la mine acum.
Știu, dar...
Sunt un pic obosită.
Mamă.
Da, scumpo.
Pot să te îmbrățișez?
Bineînțeles că poți.
Îmi pare rău.
E în regulă. Înapoi la culcare.
Înapoi la pătura ta.
Aproape am ajuns.
Îți voi pregăti patul.
Așa.
Stai bine?
Era odată o fetiță
care a mers mult prin pădure.
Ea a mers și a mers
până când și-a dat seama că s-a pierdut,
și, deși întunericul aproape o acoperea,
fetița știa că nu mai are mult de mers.
Căsuța era la câțiva pași distanță.
Câțiva pași și ea ar fi fost fericită pentru totdeauna.
Ușa se deschise...
Și mama și tatăl ei a luat-o în brațele lor...
Și au dus-o la căldură.
Și ușa se închise
pe frig și întuneric...
Și noapte.
Louise.
- Ajută-mă! - Patrick!
Ajută-mă!
Nu!
Louise! Louise!
Louise!
Au plecat, Patrick.
Nu-i vei mai găsi.
Am încercat să te avertizez că vor fi consecințe.
Cum e?
E bine
- Și Alice? - E bine.
Ne lipsești. Așteaptă o surioară.
Serios?
Cât de multe îți amintești?
Nu prea știu.
Mă întorc într-un minut.
Traducerea și adaptarea: Flavius Gomei Subtitrari-noi Team